Subtitles by sub.Trader subscene.com
PRYPJAT, UKRAINA TJERNOBYL, KÄRNREAKTOR 3
De är på väg.
-Kul att se dig, JJ. -General.
-Välkommen. -Okej, kör i gång nu.
Sätt fart.
Plutoniumkärna, 9,7 kilo och tritiumförstärkt.
En sprängkraft på 800 kiloton är möjlig.
Ta god tid på er, mina herrar. Vi vill att alla blir nöjda.
Har du en konstruktör för ditt vapen än?
Vad?
-En vapenkonstruktör. -Vad bryr du dig för?
Plutonium är steg ett, men själva konstruktionen är kritisk.
-Jag känner folk. En enkel fråga. -Nej, inte enkel.
Du frågade om min konstruktör.
-Är nåt på tok? -Ja, jag tror att han är agent.
Vem är du? Interpol, MI6, CIA?
Var inte dum.
Jag är bara en kille...
...som står inför en annan kille och ber honom att inte skjuta.
-Gud, Notting Hill. -Han är rökt.
Nej, han fixar det.
-Vad gör vi? -Inget, han vet att det är ett solojobb.
Vad får dig att peka en pistol mot min vän?
Hans bakgrund - rysk maffiamedlem och internationell vapenhandlare.
-Men ingen vet vem du är. -Du vet inte mycket, du.
Och fuskbrytningen... Skulle den vara rysk?
Lär dig spela teater! Du låter som Mickey Rourke i Iron Man 2.
-Han gissar bara. Det är ett test. -Det är inget att oroa sig för.
-Du kom på mig. -Ojdå.
Jag har inte hunnit greppa spioneriet än.
Konstigt. Det militära föll sig naturligt, men sånt här? Inte direkt.
-Men en sak är jag bra på. -Vadå?
Kicka röv.
-Det var som fan... -Vad var det jag sa?
Skojar du?
Lägg av!
Vänta...
CIA:S HÖGKVARTER LANGLEY, VIRGINIA
-Snyggt jobbat. -Tack.
Mannen och myten...
Bobbi Ulf, tekniskt stöd. Det är en ära att få träffa dig.
Jag har lusläst din akt. Vilken nagelbitare.
Femtio nyanser av fantastiskt.
-Kim vill ha en uppföljning. -Ska ske.
Grymt.
Ha en bra dag.
Hoppsan.
De fick storstryk.
-Vilken cowboy. Riktiga hjältetakter. -Tack.
Det var en pik.
Vi ville inte bara stoppa en affär.
Syftet var att ta reda på vad de visste och slå ut nätverket.
Men det blir lite svårt nu, för du har dödat alla.
Gregovich.
Hassans finanshjärna.
Hassans hjärna.
På grund av dig har vi ingenting.
-Vi har plutoniumkärnan. -Det fanns två kärnor.
Azar lyckades fly med den ena. Han var den enda du inte dödade.
Nu har han hälften av det som behövs för att spränga en storstad.
Dina elitförbandmeriter är oklanderliga-
-men underrättelseväsendet är nåt helt annat.
Spioneri kräver finess- och nyansrikedom och känslomässig intelligens.
Jag har gott om känslomässig intelligens.
Kan du läsa subtila ansiktsuttryck för att avgöra ett spaningsobjekts sinnelag?
Absolut.
Vad visar mitt ansikte?
-Ska jag läsa det nu? -Herregud...
JJ, jag respekterar dig.
Du har gått i mål med en hel del, men med all respekt...
...är du inte lämpad för det här. Ta ledigt resten av dagen och vila lite.
Tack.
God natt, Blåbär.
Alexa, spela nåt rogivande.
Det är min favvotröja med ett fransk band jag gillar.
Jag såg dem när jag bodde i Frankrike. Jag älskar fransk musik.
Ja, det var nog rätt coolt att bo i Frankrike.
Skridskor på lördag?
Jag kan fråga min mamma.
Hur lät det?
Jag vet, Ozzie. Det var kört när jag sa: "Jag älskar fransk musik".
Skillnaden mellan hjärtlig och desperat är hårfin.
Cool tröja. Tog du den i mitt rum?
Ja.
-Hur går det i skolan? -Jättebra.
Mellanstadietjejer är jättesnälla mot nykomlingar.
Vi blir bjudna till alla fester.
-Vet du vad jag tror? -Att jag kan bli hemskolad?
Nej, jag tror att om du är dig själv-
-så får du kompisar som inser hur grym du är, som jag gör.
-Vet du vilka som säger så? -Vilka?
Alla föräldrar till barn som inte får gå på fester.
-Vill du inte ha ägget? -Nej, tack.
-Se upp, ur vägen. -Ja, Chicago vann.
-Läget? -Ta inte min plats.
-Vad är det där? -Det här? Det är ett franskt band...
Herregud, det är sylt. Du har sylt i hela ansiktet.
Det ska så upp på Insta.
Jag får inte vara med på foton på nätet. Min mamma är orolig för nätmobbare.
Vem skulle mobba dig?
Det är tydligen en stor skridskofest...
Den har redan fått åtta lajks!
Trots vårt misslyckande i Ryssland har NSA fått upp ett spår.
De tror att Hassan samarbetar med den här mannen.
Victor Marquez, ex-elitsoldat.
Han är fransman och har handlat med olagliga vapen i tjugo år.
Victor har nyligen avancerat till kärnvapen-
-och fått tag i nåt riktigt farligt: sovjetiska minikärnvapen-ritningar.
Han samarbetade i åratal med brodern David.
Det ryktades om en maktkamp dem emellan.
David gömde kärnvapenritningarna, och Victor dödade honom i raseri.
Han greps nästan av polisen, men är fortfarande på fri fot.
Stackars kvinna. Vet vi om hon är oskadd?
Oskadd.
Om Marquez säljer ritningarna till Azar - pang.
Vi ska ta hand om Marquez innan han hittar ritningarna.
-Vet vi var han är? -På väg till Berlin för att träffa Azar.
-Ja, jag älskar Berlin! -Christina får uppdraget.
Underrättelser från MI6 visar att Marquez har kontakt med sin advokat i Paris:
-En skurk som heter Koll. -Paris är också häftigt.
-Ditt, Christina. - C'est bon.
-JJ... -Ja, sir.
Du ska spana med Bobbi.
-Ursäkta? -Lägg av...
Den döda broderns fru är hemma i USA. Vi vet inte hennes roll.
Tills vi har Marquez håller vi ögonen på henne.
Det är din sista chans.
Framme.
Fantastiskt. Äntligen ute på fältet!
Och så får jag göra mitt första uppdrag med dig.
Att passa civilister är inget uppdrag, och det finns inget vi.
Om det inte är ett uppdrag, vad är då det här?
-Reservplanen. -Ja, för ett potentiellt farligt uppdrag.
Inte röra.
Förlåt, Blåbär.
Hem ljuva hem.
Det är inte Paris direkt.
Jag paxar sängen.
Du får den, jag tar soffan. Det där är blod.
Nej, det kan vara sriracha-sås. Nån kanske åt i sängen.
Blod.
-Uppdragsinfon är här. -Äntligen dags.
Kate Vale, hustru till avlidne David Marquez.
Hemflyttad från Paris med dottern.
Ingen släkt, inga sociala medier, akutsjuksköterska på County Hospital.
-Är jobbet en täckmantel? -Vet inte.
Dottern Sophie, nio år, har precis börjat fjärde klass på Oak Tree Charter.
Ja, henne grejar jag lätt.
Då kör vi.
Okej, låt det gå undan.
-Otroligt. Har du alltid bacon med dig? -Ja.
Skrubben? Det var elakt.
Jag kollar runt och monterar kamerorna.
-Alla kameror påslagna och fungerande. - Uppfattat. Jag ska bara avsluta här.
Hon är hemma.
...insåg att jag hade glömt plånboken. Jag vet, jag har noll koll!
Jag hämtar den nu och är där på 20 minuter.
Göm dig, nånstans där en plånbok inte kan vara.
Du vet ju hur jag kör. Vi ses strax. Hej då.
Sluta!
Hon vänder uppochner på stället.
Hon kommer.
Hon är i rummet.
Herregud!
- Vad gör jag? - Hon är i köket.
Stick om fem, fyra... Nu! Ut genom dörren!
Stopp!
Ut!
Snällt.
Jag är knäpp.
-Jag står inte ut. -Jag vet.
All anspänning, förväntan och dramatik. Man kan bli beroende av adrenalinkicken.
Nej. Jag menar tristessen.
Ja, jag vet. Det är så många olika saker.
Jag ser fram emot att lära mig av dig.
-Jag tänker inte lära dig nåt. -Vi har ett mentorförhållande.
-Vi har inget förhållande. -Än.
Men det kommer bli nåt stort. Det känner jag på mig.
Du berättar om omskakande fältupplevelser, och jag visar dig...
Inte...röra.
Det var grymt!
Det är just sånt här du måste lära mig!
Det går inte, med din brist på motorik.
Du sköter teknik, jag aktion.
Jag kanske överraskar alla. Jag kanske blir tvungen att rädda dig.
Du kommer aldrig rädda mig.
Assistera. Jag kan assistera dig.
Kom igen, det skadar inte att lära mig lite.
Utifall...
Aj.
Hej! Stäng dörren, tack.
-Jag känner igen den minen. -Vilken min?
Din "jag har dåliga nyheter"-min.
Nej, det är min "ska vi käka spaghetti?"-min.
-Och min "vi kan inte åka skridskor"-min. -Mamma!
Jag behövs på sjukhuset. Förlåt.
-Alla ska dit! -Jag vet, men jag har inget val.
Vad sägs om att göra nåt ihop när jag kommer hem? Bio?
Visst, det är mycket grymmare än att få vänner.
Jag hatar det här stället!
Jag med.
Vi är bögar, så vi åker skridskor?
Att glitter och Céline Dion-musik får oss att flockas som nattfjärilar kring ljuset?
Oj, förlåt! Det var inte...
Jag retas bara, klart vi åker skridskor!
Jag föll för Todd på en isdanskurs. - Eller hur, T?
Det var ett ja. Vi hade gärna gått med Soph, men jag är helt fullbokad.
-Och Todd jobbar hemifrån, som terapeut. -Terapeut?
Folk öppnar sig verkligen för honom.
Om du behöver prata med nån om livet eller jobbet-
-eller vad valet av hårfärg säger om dig...
Det är inget val, det är min naturliga färg.
Inget val är ett val.
Men vi håller ett öga på henne.
Oroa dig inte, inget undgår oss. - Eller hur, T?
Också ett ja.
Lunchen står i kylen. Ledsen för i dag. Kram, mamma.
-En fiende. -Hunden hittade kameran.
Inte bra.
-Hon märker inte att det är en kamera. -Är du säker på det?
Hon kan ändå inte spåra den, för den är trådlös och krypterad.
Hon anar oråd.
TRÅDLÖS MINIKAMERA
Ja, kycklingpiccata med broccolini, men du fixar glassen.
-Hej, Carlos. -Inte vanilj, det är så tråkigt.
Hej. 10, 20, 25. Behåll växeln.
Vi kollar det vi missade när vi handlade i går.
Hur var det i skolan? Lärde du dig nåt kul?
- Vad ritar du? - Inget.
"Hej, mamma. Hur var din dag?"
Den var faktiskt jättestressig.
Det blev en seriekrock med jättemånga offer-
-flera amputeringar och blod som sprutade överallt.
- Hände det verkligen? - Nej, jag försöker bara få dig att prata.
Är du arg för att du inte fick åka skridskor?
Mamman försöker, men den näbbiga ungen ger henne ingen chans.
Hon är inte näbbig.
-Hur kom du in? -Tänk om hon streamar.
-Är ni från CIA? -Nej. Varför tror du det?
Spanar ni på oss ifall min farbror kommer?
-Ska han komma? -Nej. Han hatar min mamma.
De grälade en jul, och hon hällde vin över honom på en fin restaurang.
Rör inte. Han gillar inte det.
Du har hamnat i en väldigt känslig situation, lilla damen.
Lämna över mobilen innan du råkar riktigt illa ut.
Råkar du inte illa ut om du blir röjd av en nioåring-
-som laddar upp det här till molnet? Med ett klick skickas videon till alla.
-Kan hon det? -Ja, det är inte direkt svårt.
Vi är dina vänner, flicka lilla.
Vi ska skydda dig och din mamma.
Så varför håller ni det hemligt och gömmer kameror hos oss?
Enskild överläggning.
Vi är röjda. Enligt reglementet tar andra över.
Aldrig! Om en nioåring röjer mig är min karriär över.
Vad är alternativet?
Vi dödar henne och iscensätter en olycka. Kanske trappan.
Jag spelar fortfarande in.
Det...lät mycket värre än jag avsåg.
-Jag skojade. Eller hur? -Det var roligt.
Vet du vad? Min mamma får se videon, eller så förhandlar vi.
Jäklar, hon är duktig.
Hur då?
Det här är en engångsföreteelse. Aldrig igen.
-Och vi drar om 40 minuter, förstått? -Jaja!
-Vad vill du ha? -Storlek 35, tack.
-Och du? -Inga skridskor.
-Åker du inte? -Jag sa bara att jag skulle följa med.
Måste jag åka ensam? Kom igen!
-Är inte ert motto "Vi överger ingen"? -Jo, men du är ingen soldat.
Vänta lite... Kan du inte åka?
Vi drar om 30 minuter.
Vad ser du där ute?
90 civilister, minimal säkerhet, inga barriärer, inget skydd.
Folk som skrattar och har kul. Prova det.
29 minuter.
Vadå, är du rädd?
Storlek 50.
-Vad väntar du på? Alla kan åka. -Okej, jag vet.
-Oj, är du okej? -Ja.
Snyggt.
-Knip käft. -Jag ska hälsa på några vänner.
-Hallå, tänker du ramla igen? -Nej.
-Säkert? Du skakar. -I så fall är det av ilska.
När jag tänker på vad jag ska göra mot dig.
-Hejsan. -Vad gör du här?
Jag går ofta hit. Ska vi åka ihop?
Vi håller på med nåt.
-Vi ska leka kull. Kom! -Vi kommer.
Vi ses.
Herregud.
Ut!
-Nolltolerans mot mobbning. -De började!
Vilken idiot! Jag fattar inte hur du kunde få oss utslängda.
Det var det värt.
Vad hände med dig?
Och dig?
Jag kan ha brutit nåt...djupt inuti.
Glass kan pigga upp dig.
-Det hjälper alltid mig. -Det ingick inte i avtalet.
Vill du förklara för mamma?
Nå?
-Jag känner mig lite bättre. -Jag med.
-Då är det väl lugnt? -Hur menar du?
Du får inte berätta om mig för nån och du måste lämna oss i fred.
Det är lugnt.
-Vad är det där? -Jag lovar.
-På allvar? -Kom igen.
Där är hon! - Vem krokar du lillfinger med?
-Vänta, mamma! Herregud. -Släpp min dotter!
-Ge mig min mobil. -Du förstår inte.
Jag gick till parken. Två idioter puttade mig och det gjorde jätteont.
JJ såg det. Han bor en trappa upp och kände igen mig.
Han sa till killarna att de gjorde fel.
Sen köpte han glass för att trösta mig och följde med mig hem.
Gud, hur gjorde du det där? Hans muskler är som stora skinkor.
Såg du, Todd? - Todd tror inte heller sina ögon.
Förlåt, men det här är min dotter.
-Får jag hjälpa...? -Nej, jag klarar mig.
Jag ska hem och samla tankarna.
Jag mår bra. Ursäkta.
Jag tror att det kom lite kiss.
-Vad har hänt med dig? -Jag kan inte berätta, men det är löst.
-Du dödade henne! -Håll tyst.
Hej, jätten.
-Hur mår dina "huevos"? -Bra.
-Är det sant? Du såg plågad ut i går. -Nej, jag mår bra.
-Todd tyckte att han såg dig gråta. -Va? Inte alls.
Todd undrar vad du jobbar med. Han frågar alltid ut nya grannar.
Jag jobbar inte just nu.
Välkommen till huset, JJ. Vi ses.
Tack.
Föräldra- och kompisdag, fredag kl. 11
Hjälp, Sophie! Jag behöver dig nu!
JJ! Jag skulle precis hämta dig. Skynda!
-Ge mig fler handdukar. -JJ är här.
-Varför då? -Låt mig.
Nej, det går bra, tack.
Rören är gamla, så jag måste dra åt lite.
Det är inte röret, utan kopplingen.
Nej, Ozzie!
Vad konstigt. Han hatar främlingar, men verkar omåttligt förtjust i dig.
-Det är konstigt. -Såja, gubben.
-Du hade rätt om kopplingen. -Ja. Men jag förstår ändå inte varför.
JJ kan väl äta med oss?
-Nej, det går inte. -Jag tror att det går.
Herregud!
-Olivoljan är slut. -Det står en ny flaska bakom senapen.
Tror jag.
Tack.
-Ursäkta, jag måste svara. -Visst.
-Hej. -Bra att du svarade.
Jag undrade bara varför du dricker rosé i spaningsobjektets badrum!
Vänta, satte du en kamera i badrummet?
- Vad är du för pervo? -Ett genialiskt pervo.
-Folk går dit för att prata i fred. - Tydligen.
Vänd det inte mot mig. Vad gör du där?
-De bjöd på middag. -Så du tackade ja?
- Ungen tvingade mig. -Okej, vi grejar det här.
Du får väl äta middag, då.
Du ska bete dig försynt, och sen sticker du därifrån.
- Jaså du? -Har du en bättre idé?
Ja, jag ger dem tiopental, medan du hackar molnet och fixar videorna.
Sen iscensätter vi en gasläcka. Pang! Noll bevis, och vi drar.
Vi kör på din idé.
Förlåt, kycklingen är lite torr.
Ja, verkligen.
Fast om du tycker att det här är illa...
En gång i Afghanistan var vi isolerade och hade bara ödlor att äta.
Fienden hade hört om vi sköt, så vi krossade skallarna med stenar.
Jättegrisigt.
Sen tillagades de över sprängdeg, så de smakade kemikalier.
Fast vid det laget drack vi vår egen urin ändå.
BOBBI: VAD FAN???
Förlåt. Det var länge sen jag åt middag med nån.
Mamma, eftersom du inte kan komma på föräldra- och kompisdagen i morgon-
-kanske JJ kan komma?
-Det är nog ingen bra idé. -Ingen bra idé.
-Varför inte? -Han är säkert upptagen.
-Väldigt upptagen. -Nej, han är arbetslös.
-Han glor bara på tv-skärmar... -Sophie.
-Det var inte snällt. -Nej, inte snällt.
Men alla andra har nån att ta med.
Du kunde inte få ledigt från jobbet, så jag har ingen. Och jag blir den enda.
Snälla!
På allvar? Kompisdag?
Ungen är slug.
-Jag saknar terrorister. - God natt, JJ.
-Hon är vass. - Och god natt till din lesbiska vän.
-Vad ger vi oss in på? -Jag vet inte. Det är min första gång.
-Dålig info är inget bra utgångsläge. -Okej.
Jag måste hålla låg profil. Säg inte vem jag är och vad jag gör.
Sen är vi färdiga, inga fler firanden och skridskoturer. Jag har ett uppdrag.
Det här slutar inte som en film, med att vi leker tebjudning med dockor.
Och bara så du vet, jag vet att du pajade diskhon.
Jag förstår inte.
Det var en gång en flicka som blev för styv i korken.
En dag försvann hon, och hennes kropp hittades aldrig igen.
Gillar du sagor? Jag kan en.
Det var en CIA-agent som satte kameror i en flickas badrum-
-och förförde hennes mamma över kyckling och vin. Det lär de väl inte ut i Langley?
Jisses!
-Du får inte backa ur nu. Vi är framme. -Jag backar inte ur.
-Jag har aldrig gillat skolan bara. -Ingen gillar skolan.
Vi försöker bara överleva.
Kom.
Su_bs by sub_T.rader
Välkomna allihop. Eleverna är så glada att få visa sin skola för er idag.
Vi kan väl börja med att träffa några av våra föräldrar och kompisar.
Vem vill börja?
-Andre. -Jag tog med min mamma.
Hej, jag heter Tina och jag förvaltar folks pengar-
-så att de har sparpengar när de slutar jobba.
Mitt team lägger schemat för flygbolaget, som har över 3 000 avgångar varje dag.
Genom att styra den pyttelilla roboten kan jag laga hjärtklaffen från insidan.
Med det ingreppet räddar jag över hundra liv per år.
Sophie, vem har du med dig?
-Jag räckte inte upp handen. -Ingen fara.
Det här är min kompis JJ.
Ursäkta. Förlåt.
Aj, min fot!
Hej, jag heter JJ.
Vad gäller mitt yrke... ser jag över mina alternativ.
Arbetslös.
I mitt tidigare yrke var jag...
Jag hanterade sopor, i hela världen faktiskt.
-Gud, vad sorgligt! -Uppför er.
Allas erfarenheter är viktiga. Ingen behöver skämmas.
Hon är så konstig. Varför tog hon med honom?
När jag sa att jag hanterade sopor...
...menade jag skräpmänniskor.
Sanningen är den...
...att jag är f.d. jägarsoldat som nu jobbar för en underrättelsetjänst-
-som eventuellt skulle kunna vara-
-eller kanske rentav är CIA.
Jag får egentligen inte prata om det...
...men jag såg kritiska blickar...
...och elakhet...
...så jag ville bara klargöra det.
Men om den här informationen lämnar rummet...
...hittar jag er.
Skojar bara.
Typ.
-Har du nånsin blivit skjuten? -Ja.
-Får vi se ärren? -Helen!
-Har du dödat nån? -Hur många?
Det är inte det viktiga.
Glöm inte att de var skurkar.
Terrorister, kapare, kidnappare och människosmugglare.
Eller bara...jätteirriterande.
Det här är inget att hylla.
Sitt, du fick din stund.
Och allt jag gjorde var för att försvara USA.
...åtta, nio, tio. Nu kommer jag!
Hittade.
-Vi ses, Sophie. -Vi ses, Emily.
-Hej, JJ. -Hej, ms Besser.
Säg Pam.
Jag ville bara uttrycka min beundran, och min glädje över att få träffa dig.
-Tack, det var ett nöje. -Jag tror att alla tyckte om det.
-Ha en trevlig dag. Vi ses. -Visst.
-Riv sönder den. -Va?
-Du hörde mig. -Men...
Intressekonflikt.
-Svälj den. -Nej!
-Hejsan! -Mamma.
-Hur gick det? -Det var toppen.
-Vi ses, Sophie. - Hej då, JJ. -Vi ses.
-Jag ska säga hej då till mina vänner. -Okej.
Du har visst gjort intryck.
På alla.
-Tack. -Visst.
Sophie ser så glad ut.
PARIS, FRANKRIKE
Hur är det?
-Vi var överens. -Tack för att du kom förra veckan.
Du gjorde intryck på mina vänner, och på min mamma.
Kul att jag kunde hjälpa dig, för sista gången.
-Du är väl inte gift? -Hurså?
Jag försöker förstå mig på ditt verkliga jag.
Du verkar snäll under den hårda ytan.
-Men lite skadad och ensam. -Du skämtar.
-Död fru. Eller död partner? -Nej!
Ledde du kompisar in i strid och har deras liv på ditt samvete?
Sluta!
Hör på här...
Det är tufft att åka på insats. Det är ännu tuffare för folk här hemma.
I ett uppdrag blev jag skjuten, och min fästmö drog. Hon orkade inte mer.
Det är bättre att vara ensam i mitt jobb.
Folk blir alltid sårade på nåt sätt.
-Varför berättar jag det här? -Är fisken ditt enda minne av henne?
-Bra snack. -Vänta.
Vad skulle du säga om jag funderade på att bli spion när jag blir stor?
-Lycka till. -Jag menar allvar.
-Tror du mig inte? -Du, tjejen...
-Du är inte spiontypen. -Jaha, okej.
Borde jag bara drömma om att bli barista, modeskapare eller bröllopsplanerare?
-Eller akutsjuksköterska som din mamma? -Jag hade tänkt fråga Bobbi ändå.
Hon verkar vara hjärnan bakom uppdraget, medan du står för musklerna.
Vadå musklerna? Bobbi är analytiker.
Hon har en bråkdel av min utbildning. Om nån ska lära dig...
Snyggt gjort. Gör inte om det.
Vad börjar vi med, skjutbana eller hinderbana?
-Skjutbanor tillåter inte nioåringar. -Men då är det ju inget kul.
Du är bra på att ljuga, men tänk om fienden tvingar dig till lögndetektortest?
-Varför? Hon får inte ens vara här. -Koncentrera dig på andningen.
Den minsta lilla ökning av blodtrycket indikerar att du ljuger.
Vi börjar med nåt lätt. Du svarar på min fråga med en uppenbar lögn.
Nålarna får inte röra på sig. Förstått? Då kör vi i gång.
När får jag mitt första uppdrag?
-När jag säger att du är redo. -Det är jag.
Jaså?
Okej.
-Ser du det huset? -Ja.
-Känner du nån som bor där? -Nej.
Inom tio minuter ska du stå på en balkong.
Ska jag snacka mig in i en främlings hem? Vet du hur farligt det är?
Du gick rakt in i mitt hem.
Fem minuter räcker.
Vad är ditt yrke?
Jag är en KGB-agent som låtsas gå i fyran.
Min bror är trebent och säljer crack, och min mamma är prostituerad.
-Jag behöver ingen maskin för att veta. -Jaså?
Ja, jag kan lukta mig till lögner.
Endorfiner avger en doft, händer svettas-
-och det mest avslöjande är ögonryckningar.
-Jag behöver inte mer. -Så här? JJ, du är jätterar och känslig.
JJ, jag beundrar alla dina tatueringar.
Sluta.
JJ, jag tror dig när du säger att du aldrig har tagit anabola.
Jisses!
JJ, kom tillbaka. Jag menar det. Jag skämtade bara.
Du måste överrumpla nån när du slåss.
Du är liten och svag, och jag är motsatsen.
Målet med den här övningen är att ta sig förbi mig.
En bra idé är en avledningsmanöver, för annars har du ingen chans.
Blåbär!
Blåbär! Okej...
Vad kallblodigt.
Jag kunde ha lärt mig allt det där från Youtube.
-Jaså? -När ska du lära mig roliga saker?
Som att gå från explosioner utan att vända sig om-
-eller coola repliker när man slår nån.
Du måste sluta lära dig spioneri på Mission Impossible.
Men...om jag skulle säga nåt coolt, måste det vara nåt nytt.
-Olika repliker för olika skurkar? -Japp.
En lönnmördare utklädd till glassförsäljare?
"Ta det isigt", och sen ett hugg med isglass.
-En tomte. -Hör dess dingelidong...i helvetet.
-En kille i hunddräkt som säljer klockor? -Tiden är ute, hynda.
-Hur har dagen varit? -Bra, och din?
Bra.
-Är nåt på tok? -Nej.
Säkert? Det verkar vara nåt som stör dig.
Du hjälpte henne med lögndetektorn, men inte mig.
Jag vill inte åldersdiskriminera, men hon är nio och sover med nattlampa!
Jag är hackare och har en master i engelska!
Vi umgicks bara, jag lärde henne inget.
-Du lärde henne om sprängladdningar. -Det var bara play-doh.
-Det kvittar! -Ska jag köpa lite?
-Jag kan köpa själv. -Jag gör det gärna.
Det handlar inte om play-doh, utan om oss! Vi är partner!
Jag har ju redan sagt det, du är inte min partner.
Hallå!
Har du fixat käk?
Det ska jag genast göra.
Om du vill kan vi träffas vid Place de l'Opéra.
Okej. Hallå?
Hallå?
-Vad gör du här, Victor? -Slappna av.
Det finns ingen signal som inte blockeras av den här.
-Vad menar du? -CIA har ögonen på dig.
De är här om två minuter, så du har en för att ge mig det jag behöver.
Vad du vill.
-Var gömde brorsan ritningarna? -Jag vet inte.
Det tror jag att du gör.
Din bror litade inte på mig och särskilt inte på dig.
Han sa bara att de fanns hos hans bästa vän.
-Hans bästa vän? -Ja, men jag vet inte vem det är.
Jag vet.
SOPHIE: JAG BEHÖVER DIG NU!
Jag går ut.
Hallå, är du oskadd? Vad är det för kris?
-Vi måste ta ett snack. -Ursäkta?
Du och min mamma fick en dålig start, men jag tror att det kan funka ändå.
Jag har läst på, och enligt Cosmo ska du vara manlig, men känslomässigt sårbar.
Vad är det som pågår? Lurade du hit mig?
-JJ, vad gör du här? -JJ ville se mina konstverk.
Han älskar visst konst.
Gör du?
Ja. Visst...
Sophie, det du har målat här...
Färgerna är fantastiska, och man ser att det är en fågel.
Till skillnad från det här skräpet. Vad i helvete är det?
Det ser ut som en korv som skiter på en katt.
Visst är den fruktansvärd?
Så...
Lyssna klart.
Jag går hem i förväg och gör läxorna.
-Vi ses, JJ. -Vi ses.
Du, förlåt för förut. Jag trampar alltid i klaveret.
Jaså? Det hade jag inte märkt.
När man är ensam mycket blir man dålig på det sociala.
Ja, jag vet också en del om det.
Men föräldraskap handlar inte bara om vad man säger-
-utan om att vara närvarande och ställa upp.
Det var ett tag sen Sophie hade det.
Hennes pappa dog för ett år sen.
Hon låtsas må bra, men jag märker att hon har det jobbigt.
-Hon är tuff, som sin mamma. -Jag vet inte om jag är så tuff.
Det vet jag. Jag har fortfarande ont i kulorna.
Förlåt för det.
Vill du höra en hemlighet?
Visst.
Jag vet inte vad jag gör.
Så jag höftar.
Jag med.
-Kolla på den här killen. -Oj, han verkar sjuk.
Nej, han behöver bara lite hjälp. - Såja. Du klarar dig, kompis.
Såja, nu är du trygg.
Du kanske har rätt. Att jag dök upp kanske var det enda han behövde.
Jag...
...räknade inte med det.
Oj, stackars fågel.
Jag tänkte...
Jag är ledigt torsdag kväll och undrar om du vill gå ut och käka?
Jag lovar att inte laga mat.
-Ja. -Okej. Toppen.
-Ja, toppen. -Vi ses. Ha en trevlig kväll.
-JJ! -Hej.
-Vad hände? Hur lyckades du vända på det? -Lyssnade du?
-Jag har ingen aning. -Oväntat, men du får inte sabba det.
Restaurangförslag?
-Jag joggade förbi en tapasbar med dans. -Dans? Visa mig.
Floss.
Dab?
-Crunk? Level Up? Nånting? -Nej.
Jag vägrar låta dig förstöra det här.
-Sluta. Nej. Har du fått en stroke? -Så illa är det inte.
Lova mig en sak. Gå ut och ät middag, men ingen dans.
-Riskera inget. Överens? -Du är väldigt brysk.
-Är vi överens? -Ja, överens.
-Bra. God natt, JJ. -God natt, Sophie.
-Tack för din uppmuntran. -Varsågod.
-Vad var det för kris? -Inget särskilt.
-Vad skumt. Är det nåt jag bör veta? -Nej.
Okej.
- ...undrar om du vill gå ut och käka? - Ja.
-Skämtar du? Vad tänkte du egentligen? -Jag tänkte inte. Det var adrenalinet.
-Hennes ögon var helt otroliga. -Du har spårat ur!
Först åker du skridskor, sen går du på kompisdag-
-och nu ska du på dejt med kvinnan vi övervakar, och ljuger för mig om det!
-Då vet jag ju att hon inte är i fara. -Det är inte vårt jobb.
Uppdraget är att se om skurken tar kontakt med henne!
Det finns inget uppdrag. Det här är bara strunt.
Det finns ingen hemlighet där, bara en trasig familj! Det är sanningen.
Sanningen? Ska vi äntligen prata om sanningen? Toppen.
Jag vet att du förlorade hela teamet i din sista insats.
-Det är hemligstämplat. -Ja.
Jag är ju tekniker, så jag kan ta reda på sånt.
Du skulle ha nytta av det om du litade på mig, men jag fattar.
Du är den som aldrig släpper in nån. "Jag jobbar ensam."
-Du är ute på tunn is. -Gå ut med Kate.
Så du kan släppa det förflutna och hitta ett hjärta under din tatuerade skog!
-Okej, det ska jag. -Toppen! Ha en jättefin middag!
Så skulle det ju inte gå.
TVÅ DAGAR SENARE
-JJ, har du ett ögonblick? -Jag ska på dejt.
Ja, vi hörde det från Sophie. Hon skickade en SOS-signal.
Det där är helt ute. - Eller hur, Todd?
Kom.
Kom, vi bits inte!
-Kate är speciell, eller hur? -Definitivt.
-Vacker. -Smart.
Hon har haft det tufft. Sårbar, ensamstående mamma...
-Todd vill veta dina avsikter. -Vi ska bara käka middag.
Todds mamma var ensamstående. Han är orolig.
-Det är bara middag. -Och det här är ett vänskapligt samtal.
Lägg ner charaden, JJ. Vi vet hur män tänker, okej?
Jag ska behandla henne väl. Ni kan lita på mig.
Okej, hur lång tid har vi på oss?
-Tio minuter, kanske? -Tio minuter?!
Jag är inte Gud, det funkar aldrig! Skjut upp dejten till maj.
Okej, Todd har rätt.
Vi kan fixa det, men skjortan måste väck. Du ser ut som en skogshuggare.
Vad försöker du få omkull? Och sen måste vi exfoliera.
Jag vet inte vad det är.
Ni gör mig skraj.
Sophie sa att ni nyligen flyttade hem från Paris.
Ja... Efter hennes pappas död stannade vi ett tag, men det var tufft.
I fjol stormade polisen vårt hem och tog allt.
Våra konton och tillgångar...
Min man hade tydligen varit inblandad i riktigt hemska saker-
-och jag visste inte om det.
Ja...
Det är skrämmande vad vissa döljer.
Vi möts igen.
-Hur går det? -Tillsammans en timme och tjugo minuter.
-Det verkar gå bra, båda ler. -Stilsäkert modeval. Han ser snygg ut.
-Och skjortan? -Todd och Carlos stajlade honom.
Toppen. Vill du ha ljud?
-Har du ljud? -Är jag nio år eller? Inget illa ment.
Vad skönt det är att vara bland vuxna.
Om du har lust att berätta vad JJ har lärt dig vore det schyst.
Strunt samma.
Visst, om du lär mig avlyssna telefoner.
Och du, då? Hur kom det sig att du hamnade mittemot oss?
Jag måste berätta en sak.
Vill du dansa?
-Det var evigheter sen. -Jag tror inte...
Precis, tro inte. Låt bara bli.
Är du rädd?
Herregud.
-Då kör vi. -Ja!
Nej, nej, nej.
Ja, ja, ja!
Åh nej, det händer.
Han hamnar på morgon-tv.
Det är som bröllopet i Shrek.
-Jag hade jättekul i kväll. -Jag med.
-God natt. -God natt.
Mattegåtor kan vara kluriga, så man måste dela upp dem.
Först listar man ut vad de frågar, sen räknar man.
Hur fick du det ärret?
-Det här? Splitter. -Kolla det här.
-Sparkcykel. -Snyggt, men koncentrera dig nu.
Var min pappa en dålig människa?
Ja.
Ja du...
Jag tror att han fattade en del dåliga beslut.
Särskilt samarbetet med din farbror.
Men...han bidrog till att du blev till, så han kan inte ha varit så dålig.
Okej.
Matte. Säg att jag måste ta itu med tolv skurkar ihop med en partner.
Om man delar tolv skurkar på oss två, hur många blir det vardera?
Okej... Tolv delat på två är sex.
Men om partnern är Bobbi tar du alla tolv, medan hon hejar på i skåpbilen.
Men vänta, sen blir du omringad av sju skurkar till-
-och du vet inte vart du ska ta vägen, för teknikern hatar dig. Hoppsan, du dör.
-Hej, Kate. -Får jag be om en tjänst?
Okej.
Mitt pass blev förlängt. Kan du titta till Sophie?
Hon klarar sig säkert, men hon blir ensam länge.
- Visst. - Tack, du har räddat mig.
Åh, kan du se till att hon gör läxorna?
Absolut.
-Hej, mamma. -Läxorna är klara, så vi lagar middag.
-Vad blir det? -Jag kan inte laga mat, så proteinshake.
Och grillade ostmackor.
Den tar jag.
-Kan vi prata? -Visst.
Jag borde ha ringt innan jag stannade.
-Jag väntade mig inte det här. -Förlåt, Sophie är bra på att övertala.
Nej, det är inget problem, jag ville bara tacka dig.
Ditt intåg i våra liv har varit en frisk fläkt.
Var ska den här stå?
Kommer strax.
Han är rökt.
BERLIN, TYSKLAND
-Var är mina ritningar? Klockan tickar. -Du är för ängslig, Azar.
Jag har hittat dem, men jag behöver 24 timmar.
Vi går in. Det är ögon överallt.
-Marquez verkar ha hittat det han söker. -Slå till nu!
Stå still!
Kör!
Nu har vi dem. Bägge teamen...
-Det måste vara viktigt. -Ja. Därför kallade jag in er.
Operationen är över. Vi omringade Marquez i Berlin.
-Han sprängde sig för att inte åka fast. -Rättsteknikerna undersöker kropparna.
Uppdraget är över, och vi behöver inte övervaka familjen mer.
Okej, då tömmer vi lägenheten i Chicago.
Inte bara det, ni får tömma era skrivbord här också.
Ni har hackat vår hårddisk.
-Det är liksom vårt jobb. -Det där är inte som det ser ut.
Jag kan förklara.
Hulken möter Meghan Markle!
En miljon visningar!
Det är inte poängen.
En uppgift.
Er enda uppgift var att sitta och titta-
-men ni äventyrade uppdraget och bröt mot reglerna. Det tolereras inte.
-Det var inte Bobbis fel. -Ni har gjort ert.
Kunde du inte ha ringt oss i Chicago, så vi kunde sticka därifrån?
Var vi tvungna att flyga ända hit? Det är dyrt.
Funkar inte mejlen? Det är faktiskt skattepengar.
Bobbi, tänker du inte säga nåt? Inte ett knyst på flyget hem.
Okej, då. Jag gjorde fel och struntade i dina varningar.
Säg nåt. Varför är du inte arg?
För du är min hjälte. Jag gillade att se dig bli en normal människa.
Lycka till.
-Hej, kom in. -Okej.
-Var har du varit? -Jag...
Jag har en förhoppningsvis god nyhet och en potentiellt upprörande nyhet.
-Den goda först. -Okej.
Kate...
Jag gillar dig jättemycket.
Du har öppnat upp en del av mig som har varit sluten väldigt länge.
Detsamma.
Och den potentiellt upprörande nyheten?
Ojdå.
Vi är från CIA.
Förlåt.
Kate.
-Vad dum jag är. -Kate.
-Var är de?
Kate.
Gud!
Du är verkligen duktig, JJ!
Du och dina berättelser. Och Sophie...
Jag försökte skydda er.
-JJ? -Gå in på rummet.
-Snälla. -Bli inte arg. Jag kan förklara.
Visste du?
Sophie...
Hur kunde du?
Det är mitt jobb.
Gå.
Vad har jag gjort?
-Du hade rätt. -Det hade jag.
Jag lät det bli för privat, med ungen och Kate.
-Jag var svag. -Att vara privat är ingen svaghet.
Det förstörde din karriär och hotade landets säkerhet-
-men de flesta har faktiskt privata relationer.
Inte jag. Jag har en fisk.
-Hur mår han? -Inte så bra.
Jag är bara en flicka som står inför en pojke...
...och ber honom älska henne.
Så sorgligt.
Jag använde Ozzie för att träffa dig.
Det var smart, men du borde inte vara här.
Till dig.
Det är ingen fisk som kommer att dö. Du kan ha kvar den för alltid.
Kom, jag följer dig hem.
Vi kommer aldrig ses mer, eller hur?
Jag...
Jag tittar till dig ibland, okej?
Jag kommer aldrig att glömma dig. Jag lovar.
Mamma?
Mår du bra? Vad har hänt?
Gå och lek.
Herrejäklar!
Så rart.
Lilla Sophie har en lekkamrat från CIA. Sätt dig.
Bara gå, Victor. CIA bevakar oss. De kommer när som helst.
Jag har löst det med sprängladdningar-
-och ett gammalt hus med tunnlar från andra världskriget.
Duktig pojke.
Det funkar inte för alltid, men jag behöver bara en dag.
-Skada honom inte! -Den här killen?
Jag skulle aldrig skada honom. Han betyder mer för mig än vad ni gör.
Han var min brors bästa vän.
Hallå!
Herregud, vad ska jag göra?
Jag ska röra.
Toppen. Lär bara ungen, inte mig.
Allt finns här.
Hej, dörren var öppen. Todd har gjort hummus.
-Ni måste gå. -Jag har släkt här.
Så otrevligt! Vet ni hur svårt det är att göra hummus?
Gå.
Okej, nu har du sårat Todds känslor. - Todd.
Helt otroligt. Hur visste ni?
Den tar vi, JJ. Jag vill inte skjuta hål i en söt liten sak som du.
Jag är förvirrad.
Är det nån i huset som inte ljuger om sin identitet?
Vi frilansar. Efter din mans död antog vi att ritningarna var här.
Vi tänkte långsiktigt. Ingen misstänker nånsin böggrannarna.
Är ni inte ens gay?
Det är vi, men vi blev kära under uppdragets gång.
Det är rätt gulligt. Båda älskar ceviche och långdistansrobotar.
Du var också skicklig. Vi väntade oss CIA-övervakning-
-men inte att nån skulle inleda en relation med sitt spaningsobjekt.
Men nog om det. Minnet, JJ.
Ta det inte personligt. Vi är vänner ändå.
Ozzie!
JJ!
Jag följer efter Marquez!
Stå still! Annars skjuter jag dig rakt i ditt underbart botoxade ansikte.
Vi vet att du inte klarar att trycka av.
Ni känner inte mig, bitch.
-Du är inget vidare på vapen, sötnos. -Kanske det.
Men vet ni vad jag är bra på?
Kicka...
Släpp mig!
JJ!
...röv.
In!
-Varför gör du så här, farbror Victor? -Du är min försäkring.
Säg inte "farbror", din pappa och jag hatade varann.
-Jag vill hem. Kör hem mig. -Håll käften! Inte ett knyst till.
-Bobbi, ser du dem? -Jag måste bara få satellitmottagning.
Enligt Hitta min iPhone kör de på 88th.
Håll koll på vägen.
-Trottoar! -Är du galen?
-Vad är det på minnet? -Kärnvapengrejer.
-Det är ingen anledning att ljuga. -Nej, du har helt rätt.
-Ni är på väg mot Napervilles flygfält. -Uppfattat.
Sväng vänster om 400 meter.
-Använder du navigator? -Ja! Din körstil gör mig rädd.
Släpp!
Stilla.
-Låt bli. -Håll i dig.
Du är framme vid din destination.
-Det väntade jag mig inte. -Faktiskt... Inte jag heller.
Låt honom inte åka med henne!
-Vad ska du göra? -Jag jobbar på det.
JETBRÄNSLE
Vem bygger en startbana vid ett stup?
Vad i helvete?
-Du jävlades med fel kille. -Vi får väl se.
Lugn, Sophie. Han tar sig inte förbi mig.
Du börjar göra mig förbannad. Om jag skjuter bränslet dör alla.
Låt det gå undan, då.
-Verkar inte det här bekant? -Jag är lite upptagen.
Jag menar propellern och bränslet. Bara nazisterna saknas.
Tyst!
Nej! JJ!
Sophie!
Sitt still.
Jag är rädd.
Titta inte ner.
Titta hit.
Vi måste balansera planet, annars störtar det.
-Va? -Du måste ut där fram.
Jag går ut bakifrån. Vi ses på vingen, okej?
Rör dig sakta och titta inte ner.
Du fixar det, okej?
Stanna!
-Den tar jag. -Sophie, låt bli.
Gumman...
Kasta hit den, så lovar jag att du och din nya vän får leva.
Nej, Sophie.
Jag struntar i de dumma ritningarna.
Han får dem.
Duktig tjej.
Men jag ljög. Det är visst ett släktdrag.
Inte på min sida!
Trevlig flygtur, idiot.
Gumman.
"Trevlig flygtur, idiot"?
Kom igen, jag var nervös.
Bravo.
-Den kommer explodera! -Spring!
Vänta!
Sophie!
Snälla.
Vad gör ni?
-Det floppade. -Men det var ju inget kul!
Fast det är okej. Tack.
-Berätta inte för nån. -Vad i helvete? Går du omkring med den?
Okej, hörni. Sluta applådera. Lägg av med det där.
Vi granskas ganska hårt för hur det gick-
-men familjen har verkligen kämpat för er.
-Snyggt jobbat. -Tack.
Så vi har funderat en hel del på saken...
Vi vill gärna att du kommer tillbaka, och du får välja uppdrag. Var du vill.
Jag funderar på att inte resa på ett tag. Inrikes?
-I Chicagotrakten kanske? -Kanske. Men jag måste fråga min partner.
-Menar du det? -Ja. Chicago?
-Visst. -Visst.
Jag vill helst sitta i skåpbilen igen. Inga fler vapen.
Och om vi är partner borde jag få samma lön som JJ.
-Jag med. -Lika lön.
Jag måste fråga en trappa upp.
Vi är högst upp.
-Snyggt, JJ. -Tack.
Jag håller med.
Usch, nej!
-Sophie, vi ska leka kull. Kom! -Jag kommer.
-Det är tidskrävande att vara poppis. -Ha det så kul.
Åh gud. Snälla, nej.
Jag har övat!
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Översättning: Dann Ling Svensk Medietext
Ansvarig utgivare: Michael Porseryd SF Studios